I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et stort kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
Vent.
Vi kan vist stadig nå at hygge os lidt.
Jeg siger ikke, det er upassende. Jeg er ikke konge. Det er dit valg.
Det er jo ikke op til mig, men jeg er nødt til at sige noget.
- Egentlig er det her tøj jo bare... - Merlin, gør mig en tjeneste.
Vil du være så venlig at klappe i?
- Ja, det kan jeg. Det er klart. - Nu.
Lorder, riddere og herrer.
Som I ved, har Camelots krav på Gedref længe været omstridt.
I dag kan jeg kundgøre, at efter hemmelige forhandlinger -
- er kongedømmerne Nemeth og Camelot nået til enighed. Bare rolig.
Aftalen tilgodeser begge de store kongedømmer.
Vores venskab vil desuden styrkes af et uløseligt bånd.
Jeg gifter mig med hendes kongelige højhed, prinsesse Mithian.
- Smil. - Det mener han bare ikke.
Smil og klap.
Hvorfor har du intet sagt til mig?
"Hemmeligt" betyder, man ikke siger noget til sladrehanke.
- Det kan du ikke gøre. - Nej. Jo, for resten, for jeg er konge.
- Er det ikke lidt... - Lidt hvad?
- Tidligt. - Hvad mener du?
Mener du Guinevere? Hendes navn måtte du jo ikke nævne.
Det er også derfor, jeg ikke gjorde det.
Guinevere traf sit valg. Hun bedrog mig og må tage følgerne.
- Men... Det var ingenting. - Nemlig.
Bortset fra, at du elsker hende.
Siger du noget i den dur igen, bliver du også forvist!
Eoghan.
- Deres nåde. - Har du det, jeg bad dig om?
Jeg... Det var ikke så let, som jeg troede.
- Har jeg måske svigtet dig? - Nej.
Husk, hvor let jeg vil kunne få dig anholdt.
Det ville være synd at se så ungt et liv gå til spilde.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke forråde min herre.
- Det er jeg ked af. - Forråder du hellere mig?
Javel. Du har svoret troskab over for din herre. Det er beundringsværdigt.
Hverken du eller jeg taler mere om den sag.
Og slet ikke dig.
Du kommer for sent.
- Har du kortene? - Det gik ikke helt som planlagt.
- Du har vel ikke svigtet mig igen? - Vi får nok chancen igen snart.
Camelot får mere og mere magt. Handler vi ikke, er der ingen fremtid.
Slet ikke for dig.
Det er ikke let. Tegningerne over belejringstunnellerne er godt vogtet.
Men du lovede at give mig dem. Eller overdrev du?
Slet ikke, men det tager tid.
Så er det nok!
En mand i din stilling kan færdes, hvor han vil, Agravaine.
Siger du, at jeg selv påtager mig risikoen? Bliver jeg pågrebet...
Så er det nok bedst, at du ikke bliver pågrebet.
Jeg tog ikke fejl.
Ikke engang svinestiens møg kan skjule ægte skønhed.
Helios. Jeg beklager, vi mødes under disse omstændigheder.
Guinevere. Jeg burde vel sige tak, fordi du reddede mit liv.
- Landsbyboerne var ikke så heldige. - Det er hårde tider.
Jeg mangler folk. Nutidens unge er ikke altid så... entusiastiske.
Hvem er du? Hvilken slægt stammer du fra?
- Jeg er ingen. - Det har jeg svært ved at tro.
Sådan er det nu engang.
Jeg er ligeglad med, hvor folk er fra, men vil vide, hvad de kan blive.
Får jeg den ære at spise med dig?
Riddere af Nemeth. Camelot byder jer velkommen og byder jer venskabets hånd.
- Velkommen, prinsesse Mithian. - Jeg har hørt meget om Deres højhed.
De er flottere, end rygterne siger.
- Skal vi stå ude i kulden hele dagen? - Undskyld.
I morgen holder vi en stor fest for at byde vores venner velkommen.
Ventede du dig noget andet? Måske lejrbål og råt kød?
Jeg ved ikke, hvad jeg havde ventet.
- Sæt dig. Jeg vil vide alt om dig. - Der er ikke meget at sige.
Kun hvordan en smuk kvinde havnede i en svinesti langt fra alfarvej.
- Det er en lang historie. - Jeg har hele aftenen.
Da de havde dræbt min familie, vidste jeg, at jeg måtte flygte eller dø.
Jeg strejfede rundt i mange måneder, før jeg fandt nogen, der tog mig ind.
Som tak hjalp jeg til med grisene.
Du har lidt meget for en, der er så ung, men nu er den tid forbi.
- Min herre. - Vi ville jo ikke forstyrres!
Morgana vil se dig.
Er hun her?
Byd hende velkommen, og sig, at jeg kan tage imod hende.
- Er alt vel? - Ja, naturligvis.
- Har du intet imod et besøg? - Jeg troede, vi ville være alene.
- Det tager kun et par minutter. - Jeg burde trække mig tilbage.
- Det behøves ikke. - Jeg er meget træt.
- Vi har jo knap nok fået talt sammen. - Det skal vi nok få tid til.
- Tak for din venlighed. - Så ses vi snart igen.
Du har besøg. Det er typisk dig, Helios.
- Har du kortene? - Ikke endnu.
Uden dem er et angreb på Camelot ganske nytteløst.
- Din styrke er alligevel for svag. - Forberedelserne er snart klar.
- Men ikke endnu. - Tvivler du på mig?
Ikke mere, end du tvivler på mig.
Vi forstår vist hinanden til fulde.
Kom. Du må være tørstig efter rejsen.
Du må gerne blive.
Lad dig nu ikke distrahere for meget, Helios. Der er meget at bestille endnu.
Når jeg er dronning af Camelot, kan du boltre dig, som du vil.
Det løfte bederjeg dig måske holde.
Det glæder jeg mig til.
Jeg ville have, at du selv så det.
Det gjorde du ret i, sir Leon. Sikken tragedie.
- Staklen mistede nok fodfæstet. - Det troede jeg.
Men muren har et højt brystværn.
- Han var måske fuld. - Måske, men han lugter ikke af sprut.
Så må vi bede Gaius om at undersøge liget.
- Måske kan han se, hvad der skete. - Jeg sender straks bud efter ham.
- Skal du surmule hele dagen? - Jeg surmuler ikke.
- Du har jo ikke sagt et ord. - Jeg tænker.
Du ved, at det er skadeligt.
Arthurs skæbne er at gifte sig med Gwen.
- Så sker det jo også. - Men bør jeg gribe ind?
- Vil det ikke være arrogant? - Jo.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. - Begynd med at spise din grød.
Gaius, Agravaine vil tale med dig.
- Staklen har brækket halsen. - Det må være fra faldet.
Måske, men den højde burde give flere læsioner.
- Der er ikke skrammer eller knoglebrud. - Hvad er det, du siger?
Det ved jeg ikke endnu.
Der ligger noget i hans kjortel.
- Det er et brev fra Odins hof. - Lad mig se.
Jeg må straks tale med kongen.
Eoghan var i lære som korttegner og kom fra en god familie.
Men var villig til at sælge rigets hemmeligheder.
Han havde adgang til de hemmelige kort.
- Over belejringstunnellerne? - Det er jeg bange for.
Du ved, hvad en fjende kan bruge den slags kort til.
- Var der andet end brevet? - Nej.
Så lykkedes det ham måske, og han blev myrdet. Vi må tjekke hvælvingen.
Ja, det er klart.
Ingen tegn på indbrud.
Drengen kunne komme ubesværet ind.
Vi må gøre fuld status.
Sæt flere vagter ud, og hent korttegneren. Drengen fik måske hjælp.
- Skuffer du mig nu igen? - Kortene er som nøglen til byen.
Men mere dødbringende.
Writ thas gellcnesse ond afæstna tha thæm clute tha.
Det var flot, Agravaine. Og på tide...
Vil du have mere suppe?
- Nej, tak. - Sikker?
Du har spurgt tre gange.
Hvad ville du sige?
Hov.
- Undskyld, jeg... - Der skete ikke noget.
Hvælvingen er sikret, og der mangler ingen kort.
Tak, fordi du handlede så hurtigt. Nu må du indhente det forsømte.
Der skal være dans, og jeg har hørt, at din jig er noget for sig selv.
Det var den, ja. Jeg er desværre ikke så rørig, som jeg har været.
Man bør danse, når man er ung, og værdsætte det, når man er gammel.
- Det er desværre snart Ostara-højtid. - Er det noget, jeg bør bekymre mig om?
Man plejer at holde jagt, men Merlin kan lave en rundtur i byen i stedet.
- Nogle af husene er århundreder gamle. - Arthur, jeg elsker at gå på jagt.
- Gør du? - Ja.
- Det er vist mit værelse. - Ja, netop.
Så sigerjeg godnat.
Godnat, prinsesse.
Må jeg?
Undskyld.
- Mithian. - Ja, min herre?
- Jeg tænkte, måske at... - Ja?
...vi kunne spise morgenmad. - Morgenmad?
Sammen, i morgen.
En skovtur et sted. På et smukt sted.
Det glæder jeg mig til.
Morgenmad... Det var idiotisk sagt.
- Hvor har du den fra? - Fra en pålidelig kilde.
Skal jeg angribe Camelot, må jeg være sikker.
Den er fra kongens onkel Agravaine. Mere pålidelig kilde finder man ikke.
Så er det bare et spørgsmål om tid.
Jeg sender bud, når styrken er fuldtallig.
Skynd dig. Pagten med Nemeth indgås om et par dage.
Det bliver snart.
Der er nogen, der lytter.
- Så du, hvem det var? - Afspær lejren!
- Ingen spor? - Hvem er kvinden?
Bare en tjenestepige. Led ved floden.
- Har hun et navn? - Guinevere.
Dit begær har forrådt dig. Hun er ingen tjenestepige.
Vi må straks finde hende.
- Her måske? Hvad synes du? - Udsigten er utrolig.
Jorden er lidt hård.
Her måske?
Ja, det er meget bedre. Merlin.
Perfekt.
Men er udsigten lige så god?
- Arthur... - Så bliver det det første sted.
- Vær nu ikke ond. - Han har intet imod det.
Han har godt af at pukle lidt. Se ham engang.
Tak, Merlin. Jeg ordner resten.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvad der gik af mig.
Jeg...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Vi må lede videre i morgen. - Nej, hun skal findes.
- Hun kan jo være hvor som helst. - Hun er på vej til Camelot og Arthur.
Saml dine mænd.
Jeg er da ligeglad. Jeg burde lade ham se, hvordan han klarer sig uden mig.
Jeg burde sige op. Jeg burde sige op, sagde jeg.
- Ja. - Du skal sige: "Han har brug for dig."
- Der er noget, der ikke stemmer. - Nemlig.
- Jeg kan ikke sætte fingeren på det. - Nu skal jeg på jagt.
Tak, Gaius. Du fik mig virkelig op med humøret.
Kan du ikke lide at jage?
Hvad slags sport har en armbrøst på den ene side og intet våben på den anden?
Kan du heller ikke lide mig?
Kun en tåbe ville ikke have bemærket det.
Jeg beder om forladelse, hvis jeg har forulempet dig.
Du har sikkert dine årsager.
Jeg ved, at Arthur sætter pris på dine meninger nærmest frem for alle andres.
- Selvom han ikke vil indrømme det. - Det har du ret i.
Jeg kan godt lide ham, Merlin. Det havde jeg ikke ventet, men...
Under overfladen er han et godt menneske.
Jeg vil bare bede dig om at give mig en chance.
- Kan du det? - Ja.
Tak.
Gwen.
Dejligt at se dig igen. Jeg har jaget her, siden jeg var barn.
- Du har udrettet nok skade! - Du tager fejl af mig. Vi var venner.
Jeg vil bare hjælpe dig. Camelot ligger den vej.
- Tror du, jeg vil stole på dig igen? - Måske lyver jeg, men måske ikke.
Jeg kender også skoven.
Det er lige meget, hvad vej du flygter.
Vil du se din elskede Arthur igen? Så skal du det.
Nu bebeod ic the thæt thu lætest thine flæcscilce gellcnysse.
Wyrth deorl
- Det er måske nok for i dag. - Vi er knap nok begyndt.
Jagt er ikke det samme uden et bytte.
Vi kan jo give dig fem minutters forspring.
Et rådyr!
Sikke et pragteksemplar.
Hun er din, Deres majestæt.
Jeg troede, du var en god skytte.
En guldmønt på, at den blev ramt.
- Hjortespor. - Den kan ikke være nået langt.
Fandt I sporet?
Deres majestæt?
Deres majestæt.
- Jagten er slut for i dag. - Er du virkelig så dårlig en taber?
Gwen?
Gwen!
Gwen?
Gwen.
Ic haele thina throwunga.
- Merlin! - Hvordan har du det?
Jeg har det vist fint. Hvad laver du her?
Du blev såret.
Nu kan jeg huske det. Hvor er Morgana?
- Har hun været her? - Hun forheksede mig.
- Hun og Helios vil angribe Camelot. - Det vil aldrig lykkes dem.
De fik hjælp. Agravaine gav dem kort over belejringstunnellerne.
Agravaine?
- Det må vi sige til Arthur. - Hvad er det for en lyd?
En patrulje fra Camelot. De kan låne dig en hest.
- Jeg kan aldrig mere se Arthur. - Han vil se dig.
Det går ikke, efterjeg svigtede ham.
Du må fortælle ham om faren. Jeg fik løn som fortjent.
Af sted med dig. Skynd dig.
Af sted.
- Vi må tale sammen. - Jeg ville ikke forstyrres.
- Det er meget vigtigt. - Trodser du din konge?
Ja! Jeg gjorde det jo ikke, hvis ikke det var noget alvorligt.
Det er tosset! Jeg nægter at tro, at min onkel ville forråde Camelot.
Kortene over belejringstunnellerne opbevares her.
Det forstår jeg ikke.
- Jeg kom straks. Er der noget galt? - Nej, slet ikke.
Undskyld, jeg forstyrrede.
Ét ord til fra dig, og du bliver landsforvist.
Har du ikke sovet?
Mangler du noget?
Hvordan kan jeg elske en, der har bedraget mig? Det forstår jeg ikke.
Hvordan skal jeg kunne elske en anden? Kan du sige mig det?
- Hvis der ikke var andet... - Jeg aner ikke mine levende råd.
Jeg aner ikke, hvad jeg skal gøre.
Hvad skal jeg gøre?
Jeg ved kun, at ingen ville ofre mere for Camelot og dig end Gwen.
- Og hvis det er sådan? - Du må følge dit hjerte.
- Og hvis jeg ikke ved, hvad det vil? - Det tror jeg godt, du ved.
- Var der andet? - Du kan gå.
Tak, Merlin.
Deres højhed.
- Tilgiv mig. - Ord er ikke længere nok.
Det forstår jeg.
Derfor tilbyder jeg dig og dine undersåtter det omstridte Gedref.
Opgiver du den ældgamle hævd?
Jeg vil ikke volde krig og større sorg, end jeg allerede har gjort.
- Den slags kan man ikke forcere. - Jeg har udarbejdet en aftale.
Godkender du betingelserne, underskriverjeg med det samme.
Og afslår jeg?
Det er alt, jeg i al ydmyghed kan tilbyde.
Sig mig, hvem der kan overgå en prinsesse?
Ingen.
- Og alle. - Hvilken fornem slægt tilhører hun?
Ingen. Hun er smedens datter.
For hende vil du sætte tronen og riget på spil?
Uden hende er de intet værd.
Jeg ville frasige mig mit eget rige for at være så elsket.
Farvel, Arthur.
Farvel, Deres højhed.
Var jeg tosset at afstå for en kvinde, jeg måske aldrig ser igen?
Du ser hende igen. Jeg vidste, du ville træffe det rette valg.
- Hvordan kunne du være sikker på det? - Fordi du er Arthur.
Den ædle nuværende og fremtidige konge.
Dømt til at leve som ungkarl. Hvorfor elske en, man ikke kan finde?
Du finder Gwen. I finder hinanden.
Er du virkelig vis eller bare en bavlende tosse? Jeg ved det snart ikke.
Som om det kunne være tvivl om det.
Tiden er inde.
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.se